I USA rapporteras 800,000 barn försvunna varje år.
De flesta hittas inom några dagar.
1,000 barn försvinner utan att lämna några spår...
- Det finns inget därinne. - Spärra av området.
- Ingen får komma in eller ut! - Men det finns andra hinder.
Se till att det ser bra ut.
Hur mår ni, Mrs. Denning?
Vi har inte hittat dem.
Varken honom eller de andra.
36 TIMMAR TIDIGARE
Översättning: BkX
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Vår stad har varit utdöd i sex år.
I början skyllde vi på nedläggningen av gruvan.
Brist på jobb, pengar. Brist på allting.
Men sen fick vi nåt mycket värre att skylla på. Nåt som kom till Cold Rock.
Något dåligt som förstörde vår stad ännu mer.
Den morgonen anade ingen att händelserna i Cold Rock var på väg mot sitt slut.
- Drick inte ute på gatan. - Vilken gata?
Julia!
Julia! Snälla, kom och hjälp oss!
- Vad har hänt? - Helt plötsligt började hon att skrika.
- Hur länge har hon varit så här? - Jag vet inte.
- Herregud! - Visste du inte?
Jag har inte utrustning för det här, Tracy.
Bra. Krysta mot mina fingrar när sammandragningarna börjar.
Krysta mot mina fingrar. Krysta nedåt. Krysta!
Här kommer barnet. Bra. Det var allt.
Barnet ligger i säte. Det betyder att fötterna kommer ut först. Ingen fara.
Du bara måste krysta hårdare. Krysta hårdare.
Krysta! Krysta, Carol!
Du fixade det. Såja.
Du fixade det.
Varför låter barnet inte?
- Barnet mår bra. Ser bra ut. - Ta henne härifrån.
Du var jätteduktig. Jag vet, hjärtat.
Julia kommer att ta hand om barnet. Jag lovar dig.
Öppna ögonen. Kom igen! Andas, du fixar det.
Kom igen, andas!
Andas! Kom igen!
Kom igen!
Andas.
Du kan göra det. Kom igen, du fixar det.
Öppna ögonen!
Såja.
Det blev en stor pojke.
Inget sjukhus, Julia.
- Han behöver övervakning, Tracy. - Nej. Inte en chans.
Steven. Den jäveln har aldrig dolt att han älskar mina döttrar.
Han går runt på gården som en artist.
Naken till midjan och i de där löjliga cowboystövlarna.
Han visar dem alltid nåt. Lär dem olika saker. Carol föll för det.
Förstod du inte?
Nej, Gud. Jag hade skjutit honom - farväl cowboy.
Lämna honom.
Det är vår ensak, Julia. Inget sjukhus.
- De kommer inte ställa frågor. - Nej. Carol ska inte behöva gå igenom det.
Hon har inte ens fyllt 19 år.
Vi löser våra egna problem.
I Cold Rock föds barn ibland utan att vara önskade.
Människor anpassar sig. Det är inte så att de går amok.
Det kanske är lite sorgligt, men det var bäst så.
Eftersom det har hänt mycket värre saker när barn har varit inblandade.
Önskad eller inte, pojke eller flicka. Vissa av dem bara försvinner.
Nåt har kommit till Cold Rock och tagit barnen.
Nåt besvärande, så hemskt-
-att folk har gett det ett namn.
Hon var i sitt rum ett par minuter tidigare.
- När jag kom tillbaka... - Hon var borta.
Vi hörde inget. Han skrek inte.
Han var inte där. Jag tittade ut och han var borta.
- Jag önskar att jag var där. - Jag kunde inte tro det. Jag fick panik.
- Jag tänkte bara på " The Tall Man". - Jag tror att han är djävulen.
- Vem kidnappar barn? - Vi talar om "The Tall Man".
- Det är en myt. Han finns inte. - Han finns.
Om staden var rik så hade armén letat efter barnen.
Två gånger såg jag honom gå in i skogen på natten.
- Där, när han försökte undvika bron. - Det är ett stort område.
Det finns så många ställen där man kan gömma sig.
Vad snackar du om? Vad annars? Det är uppenbart att han är en barnmissbrukare.
En skitstövel som skadar barn. Det du säger är skitsnack, Chestnut.
Det är inte boogeyman, djävulen eller nåt liknande.
Han har ett namn och kommer att skita ner sig av rädsla när vi sätter honom på plats.
Du vet mycket, eller hur, Douglas? - En kopp kaffe till, Beth.
Jag satt där och lyssnade på det som du sa till sheriffen.
Jag säger bara att ni inte har kommit hit för att fånga ett spöke, eller hur?
- Noterat. - Vi pratade bara.
- Skål. - Ja.
Mina damer och herrar...
- Svarte riddaren är tillbaka. - Det var hans fjärde kaffe idag.
- En stark utan socker. - Han måste sitta hela natten i bilen.
- Hej på er. - Hej, Julia.
Börjar störa oss med sketna besök. För vad?
- Menar du Dodd? - Sherlock Holmes.
Senaste barnet försvann för två månader sedan. Snart är det dags igen.
- Dodd är åter på spåret. - Som att det gör nån skillnad.
- Staden är slut. - Ja, alla är ganska besvikna.
- På tal om trollen. - Mrs. Johnson. Har inte sett henne på länge.
Herregud, hon ser värre ut nu.
- Hon skulle inte ha nåt emot lite kaffe. - Hon skulle inte ha nåt emot en lottovinst.
Till er, Mrs. Johnson, från Trish.
Vill ni inte ha? Det hade gjort er gott.
Jag kanske fick en blackout igår kväll när jag firade min son-
-men jag beställde inte en sjuksköterska. - God morgon på dig med, Steven.
Vad gör du här? Jaså? Vem tror du att du är?
- Jag vet vem jag är. - Vad fan ska det betyda?
- Jag pratar med dig. - Vad? Vill du slå mig också?
Blanda inte in dig. Jag bryr mig om Carol.
- Jag vet. Lika mycket som din motorcykel. - Jag gillar inte din stil.
Må din man vila i frid. Han lämnade stora skor att fylla.
Han var ändå läkare, du är bara en sjuksköterska.
Håll dig till blöjbyten och sluta störa mig.
- Hej, Tracy. - Hej, kom in.
- Hur är det med din söta pojke? - Bra. Skickade dem till syster i Seattle.
Hon har ett stort hus och allt ligger i närheten.
- De har det bättre där. - Carol är inte i tillstånd för att resa.
Ja men de kom fram utan problem. Jag måste fortsätta jobba.
Jag ska på jobbintervju om 45 minuter. Bra lön, jobb och dricks.
- Jag kan inte hjälpa Carol dygnet runt. - Jag förstår.
- Jag måste kämpa, Julia. - Nej, jag förstår, Tracy.
- Vill du ha kaffe? - Är han fortfarande här?
Ja. Jag behöver lite tid att lösa det. Det är inte så enkelt.
- Han är komplicerad. Jag ska lösa det. - Hur blir det med Jenny?
Din mamma åkte till Castlo.
Tack.
Du har inte varit på talterapi, eller hur?
Vad kan jag säga till killen? Han är en idiot.
Okej. Jag är här nu.
Så... Tala.
Varför gömmer du dig alltid bakom ditt hår? Du är så vacker.
Tror du också på det?
Jag såg honom.
Det var som en gammal legend.
Hämtat från en sagobok eller från en gammal låt.
Alla pratade om "The Tall Man" eftersom de var rädda för honom.
Folk var rädda för att han skulle slå till igen.
Och när han gjorde det, så tyckte de att de hade tur att han tog andras barn.
De kanske kände skuld för att de tänkte så men den känslan höll inte länge.
Alla hade sina egna problem.
Det är varken bra eller dåligt, det bara är så.
- Hej. - Hej, klar för idag?
Det finns mer mat i bilen. Är allt lugnt?
- Ja. Han kunde knappt vänta på dig. - Verkligen?
Ja?
Hej älskling. Det var en fin sång.
Christine sa att du har saknat mig idag. Jag har saknat dig också.
- Vad har ni gjort idag? - Vi gjorde en vulkan av mjöl.
Gjorde ni så att det fick utbrott? Hur då?
Vi la i bakpulver och sirap, och sen exploderade det.
Gissa vad vi ska äta till middag? Brysselkål.
Middagen är klar om en halvtimme.
Okej!
Vad är det? Var bor han?
Han bor i... Australien.
Jaså? Han kanske kan bo i djungeln. Den här fisken kan bo i vår vallgrav.
Fisken kan patrullera vårt vatten så att ingen kan komma in.
Bomb!
Gör tricket med siffrorna. Jag har lärt honom ett trick.
- Tänk på ett nummer. Multiplicera med två. - Vänta, det går för fort.
- Jag tänker på ett nummer. - Multiplicera det med två.
- Lägg till sex. - Okej.
Dela det med två.
Subtrahera det med numret som du tänker på, och du får nummer tre.
Jag vet! Det funkar varje gång.
Ingen fara, vännen.
- Måste du jobba imorgon? - Ja.
- Men jag ska försöka sluta tidigare. - Kan vi leka när du kommer hem?
Jag lovar dig.
God natt, David.
- Vad har ni gjort idag? - Snarare vad han frågade mig.
- Vad frågade han dig? - Han nämnde ordet som börjar på T.
- TV. - Vad sa du till honom?
Jag sa att tv:n var ett verktyg som plattade till människor.
Bravo.
- Han ville ha en för att se på tecknat. - Vad svarade du?
- Jag valde att ignorera frågan. - Ja, naturligtvis.
- Jag såg Tracy idag. - Barnet?
- De skickade henne till Seattle. - Typiskt henne.
Jag såg Steven. Han informerade mig hur dålig jag är jämfört med min man.
Helt knasigt! Det känns som att de tror att de äger en del av honom.
Det betydde så mycket för staden. Han... Hjälpte dem.
- Han försökte. - Han var ett helgon.
Jag är trött på att ständigt prata om det. Förlåt för att jag drar upp det.
- Överraskning. - Jösses.
Du vet att du älskar det.
Jag vet inte riktigt.
- Hur mycket? - Bara litegrann.
- Jag kommer att få huvudvärk. - Bara drick det.
Jag vet inte om jag kan dricka det, det är så...
Jag mår bra. Det vet jag.
Okej, din lilla djävul. Var är du?
Alla har syndat och de behöver guds nåd.
Vi kommer hamna i helvetet! Du kan inte göra något åt det!
Den enda frälsning som är möjlig för dig är lammets blod...
Christine?
Förra veckan, medan jag satt i planet på en flygning från Memphis-
-till Orlando, så satt en snäll man bredvid mig. Han vände sig om och sa:
"Pastor, jag gör goda gärningar, jag tar hand om min familj."
"Jag finns där för mina vänner."
Jag såg honom i ögonen och sa: "Underbart!"
"Tala till djävulen, eftersom du ska till helvetet!"
Herregud. Christine!
Berätta, berätta.
David?
Ingen fara.
Berätta, berätta.
David?
Stanna!
David!
Svårigheter som inträffar här är en följd av brist på beslutsamhet.
Ett barn försvinner utan spår...
- Det finns inga slutsatser. - Så frustrerande. Man skulle tro att...
David!
Mrs. Denning?
Fan! Mrs. Denning?
Låt mig hjälpa er. Kan ni stå upp?
Löjtnant, begäran mottagen. Centralen skickar förstärkning.
Två bilar. De lämnar Seattle.
De beräknas anlända om två timmar. Jag upprepar, anländer om två timmar.
Jag är på väg, Dodd. Jag är redan på motorvägen.
Är det en snubbe som vi letar efter?
Jag kommer också, löjtnant. Jag kommer så fort jag kan.
Vi ska ta fast den skitstöveln.
Kom. Allt kommer att bli bra.
Du kommer att klara dig fint. Fan.
- Vi har en akut situation. - Herregud. Julia, vad har hänt?
Jag hittade henne på vägen. Skitstöveln som gjorde det är fortfarande därute.
- Vill du att jag ska följa med dig? - Nej, stanna här. Ring ambulansen.
Är du säker?
Allt kommer att bli bra.
Hallå! Låt henne vila.
Ge oss lite utrymme.
- Du är skadad, hjärtat. - Julia, vad hände?
Ingen fara.
Vänta här, jag är strax tillbaka.
Gå och fräscha upp dig. Jag har lämnat en handduk och rena kläder i mitt kontor.
Du kanske kan berätta vad som hände när du är klar.
Tack.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Tänk ordentligt, sheriff.
Tänk på pensionen. Hur mycket har du kvar? Åtta månader?
- Vi måste informera polisen i Pittsburgh. - Ja, två beväpnade kaniner.
- Det behövde inte bli så här. - Därför måste du gå in i gruvan.
Jag vill veta vad han har på gång. Vi är i samma båt, broder.
Jag är inte din broder, skitstövel. Låt mig tänka på saken.
En flicka saknas i Pittsburgh. Polisen söker efter den saknade flickan.
Ännu ett barn försvann från sitt hem.
Hon kollar på barnets foto.
- Hon misstänker nåt. - Vad ska vi göra?
- Jag ska hämta henne. - Stanna.
Sätt dig.
Fan!
Hon stack! Slampan är i skogen.
Ta allt som behövs ur bilarna.
Steven, ta den här gruppen till skogen.
Hitta henne och hämta hit henne.
Gör inget dumt. Hitta henne och hämta hit henne.
Behöver du mer betänketid?
Kom igen, sätt fart! Hon kan inte vara långt borta.
Sheriff, Campbell här. Vi fick ett samtal från Seattle.
De skickar förstärkning. De säger att Dodd jagar vår man.
Hör ni mig?
- Hör ni mig, sheriff? Sheriff? - Ja, jag hör dig, skitstövel.
Hur ska jag sköta mitt jobb. Jag har två skitiga bilar och inkompetent support.
Nej, nej. Hon gömmer sig i skogen.
Hitta henne. Jag ringer er.
David?
Mamma.
Det är över, ängel. Allt är bra nu.
Hon skrämmer mig.
Det är över, älskling. Det är över.
Det tog en timme att lugna ner honom. Bara för att han skulle känna igen mig.
Vet du hur en mor mår när hennes barn inte känner igen henne?
Han är hjärntvättad. Du sa till honom att jag var borta.
Hur fan tänkte du?
Igår kväll, som alla tidigare kvällar-
-gick jag till skogen för att försöka hitta jäveln som tog min son.
"The Tall Man". Mrs. Ashcroft nämnde att hon såg honom två gånger i skogen.
Så jag gick. Jag gick.
Och jag gick.
Och av en ren slump, så kom jag fram till ert hus.
Tillfällighet, intuition, kalla det vad du vill.
Och han var där. Jag kunde inte tro att han var där.
Det snurrade i min skalle. Medan jag försökte att förstå...
...om det bara var en dröm?
Jag åkte till Trish.
Hon gjorde ett altare för honom, så som hon gjorde för de andra.
Fyra ljus och böner för hans återkomst.
Trish lyssnar alltid på en.
Hon såg aldrig ner på mig.
Hon var inte den första jag såg.
När jag såg dig i ögonen så visste jag att jag inte var galen.
Inte nog med att du såg ner på mig. Du erbjöd mig det jäkla kaffet.
Med ditt oskyldiga och änglalikna ansikte.
Var du orolig? Kände du dig skyldig?
Eller var du bara den värsta slampan på jorden-
-som erbjuder kaffe till kvinnan vars barn du kidnappade?
Jag väntade på att du skulle gå.
Jag väntade på att restaurangen skulle bli tom. Trish trodde inte på mig först.
Folket här litade på, Julia Denning.
Men jag fortsatte att berätta. Tills hon började att tvivla.
Och när tvivlen växte tillräckligt-
-sa jag att jag skulle hämta mitt barn. Hon frågade om jag skulle göra inbrott-
-men jag sa att hon kunde personligen köra mig till psyket om han inte var där.
Hon bestämde sig för att hålla restaurangen öppen hela natten.
Väntandes på att nån av stamkunderna skulle berätta nyheten om mig.
Men det var inte mig de såg komma.
Jag tänkte ringa polisen när jag såg dig vid fönstret med min son.
Men jag litar inte på dem. De slängde ut mig från mitt eget hem.
De bryr sig inte.
Kolla var de tvingade mig att bo med min son.
Du tog mitt barn. Och du kidnappade de andra barnen.
Var är de? Var är barnen?
Julia, berätta vad du gjorde med barnen annars kommer jag att döda dig.
De gav barnen till "The Tall Man".
- Vem är han? - Vet du inte?
Hela staden pratar om honom.
Jävlas inte med mig, Julia. Vem är han?
Han som folk talar om.
Mamma?
Kom hit min ängel.
Hon kommer inte att skada dig mer.
Julia, se på min son och säg att du ljög.
Säg att du inte är nåt till honom. Han måste höra det från dig.
David!
Släpp mig!
Var har du lärt dig det?
- Du lyckades. - Det var svårt att hitta honom.
- Vad hände? - Vi har inte tid.
Snart kommer hela stan att vara här. Det är över.
Åk hem, Jenny.
Åk hem och prata inte med nån.
Jag är säker på att det var Christine som ringde honom.
Minns du tricket du visade oss vid middagen. Tänk på ett nummer-
-multiplicera det, lägg till sex och det blir tre.
Ta mig till honom.
Du vet inte vad du talar om.
Det är ett bra trick. Funkar alltid. Jag minns inte hur du gjorde. Berätta.
Snälla, tvinga inte mig. Tro mig, du kan inte hantera det.
Minns du att vi åt brysselkål? Oavsett vilket nummer du väljer...
...så blir resultatet alltid tre.
Jenny vet. Hon har följt mig i flera veckor.
- Omöjligt. - Vi blev bekväma.
- Vi har varit slarviga. - Hur mycket vet hon?
Hon vill träffa honom.
Ta ner honom och sen sticker vi.
Vi åker sen, eller hur?
Säg att du inte tänker stanna här.
Nej!
Jag ska vänta på dig vid den andra sidan. Christine.
Självklart att du fortfarande är här.
Jag sa till honom vad du heter och var du bor. Han kanske kommer.
Han kanske kommer om du säger nåt, men inte på ditt sätt.
Han kommer att göra saker mot dig som du inte ens kan föreställa dig.
Stick härifrån.
Julia! Öppna dörren!
Öppna den jäkla dörren.
- Polisen är på väg! - Det är kört för dig!
- Mår ni bra? - Du skulle hålla henne borta från fönstret.
Ta bort henne från fönstret. Vill du att de ska slita sönder henne. Kom nu.
- Löjtnant, de är för många. - Vi väntar inte.
Titta bara framåt. - Du till höger. När vi kommer ut-
-så vill jag att ni går raka vägen till...
Jäklar! Kom igen, sätt fart.
Ner med huvudet. Kolla framför er. Bry er inte om nån. Gå rakt mot bilen.
Prata inte med nån. Titta rakt ner. Kom nu.
Du ska dö!
Var är mitt barn!?
Nu åker vi. Kör!
Ner med huvudet Mrs. Denning. Ducka.
Fin verkstad.
Titta!
Herre, förbarma dig.
Visste du att huset byggdes ovanför den här öppningen?
Det finns hål överallt. Över 40 kvadratkilometer.
- Det kommer bli tufft. - Dåligt för oss, Chestnut.
Hela regionen ligger på den här gruvan.
Om barnen är här-
-då kommer det krävas 100 personer och 20 år för att hitta dem.
Hon kanske använde det här som ingång till skogen.
Nej.
Vi kommer att behöva alla. Hämta dem. Vi kommer att behöva lampor.
Det finns inget därinne. Spärra av området.
Ingen får komma in eller ut.
Hur är det, Mrs. Denning?
Vi hittade inte dem. Varken honom eller resten.
Tvinga inte mig...
...tvinga inte mig att berätta det till föräldrarna.
Fortsätt.
Nej.
Såvitt jag har förstått så var er man respekterad här, Mrs. Denning.
Ja, det var han.
Det var en stor åldersskillnad mellan er två, eller hur?
Ja.
Han var läkare i Cold Rock från 1992 till... När?
Tills slutet.
Fram till sin död.
Hur skulle ni beskriva hans relation med lokalbefolkningen?
Han höll ihop den här staden.
Cold Rock var en värdig plats på den tiden.
Han bidrog till att skapa den värdigheten.
Fortsätt.
Sedan så stängdes gruvan.
Och moralen minskade.
Han var borta när barnen började att betala priset.
- Barnen? - De led så mycket.
Jag var tvungen att göra nåt.
Kan ni förklara det för mig, Mrs. Denning?
Höll ni dem kvar i rummet? Den ena efter den andra?
I barnrummet fanns böcker.
Med leksaker och musik. Fylld med vackra saker.
Christine då? Tog hon hand om barnen medan ni var borta?
Ja.
Ni sa till Davids mamma att ni levererade barnen till-
-nån som ni kallade: "The Tall Man".
Hela Cold Rock valde det namnet.
Mrs. Denning, finns det en man, oavsett namn, som ni levererade barnen till?
Nej.
- Gjorde ni det ensam? - Ja.
Ni, Mrs. Denning, kunde inte få egna barn, eller hur?
Vi kunde inte få barn.
Mrs. Denning...
...kidnappade ni barnen runtomkring Pittsburgh?
- Ja. - Såg ni till att barnen försvann?
Mrs. Denning, är barnen döda?
Mördade ni dem?
Mördade ni dem, Mrs. Denning?
Mrs Denning?
Cold Rock, USA. Pittsburgh distriktet.
Delstaten Washington.
Nedstängd gruva.
Ingen skola. Flera km av skog och en labyrint av tunnlar.
Förmodligen den sämsta platsen att söka efter 18 försvunna barn.
Senaste offrets namn... David Johnson.
Hur mår ni, Mrs. Johnson?
- Jag kämpar på. - Bra. Kom in.
Slå er ned.
Ni måste undvika konfrontation.
Ni måste se henne som en mor. Har ni förstått?
Ja.
Det blir inget, om det blir nån sorts anmärkning eller en dum fråga.
Vi hittade inga fler ledtrådar. Och hon vill inte tala med oss längre.
Mrs. Johnson...
...om ni känner att ni inte klarar av det, då måste ni berätta det.
Nej, jag är redo.
Fokusera inte på henne. Prata och lyssna på henne.
Försök att få henne att öppna sig.
Vi kanske lyckas ta reda på nåt utan att hon är medveten om det. Förstår ni?
Jag vet varför ni är här.
- Ni vill ha svar. - Ja.
Men det finns inget jag kan säga som kan få er att må bra.
Julia...
...jag kan inte leva.
Jag kan inte få ut det ur min hjärna.
Jag saknar honom.
Det är helt galet hur mycket jag saknar honom.
Jag tänker på honom dygnet runt och undrar var han är.
- Jag vet. - Det tror jag inte att du gör, Julia.
Men det gör jag. Jag var mor till alla dem.
De hade allt som de någonsin kunnat önska sig.
Julia, jag vet att jag bor i en soptipp.
Jag har inget jobb, livet är svårt, men jag skulle kunna dö för honom.
Det är likadant överallt.
Förlust och smärta.
- Det är en ond cirkel. - Ond cirkel?
Ni borde inte ha kommit hit.
Vilken ond cirkel?
Systemet har kollapsat. Det funkar inte längre.
Det finns inget sätt att återvända, inget stöd.
Jag har sett det över hela världen. Det är lättare att ge upp.
Jag är inte bättre än er, Mrs. Johnson. Jag har bara sett mer saker.
Kvittar om man är en bra eller ond människa, det viktiga är att klara av livet.
Vi är så begränsade.
Varje barns ögon är fyllda-
-med potential och hopp, och vi bör stödja och utveckla-
-potentialen, men icke. Vi fortsätter att göra samma misstag.
Vi låter barnen växa upp ensamma och förvirrade, som deras föräldrar.
Vi måste bryta cirkeln. Det måste vara vår prioritet, men det är det inte.
Jag försökte att göra det. Men vad förändrade jag? Ingenting.
Jag brydde mig, hjälpte och gosade.
Jag trodde att jag kom med en förändring, nåt annorlunda.
När vi bad om förändringar så sa byråkraterna att vi inte kunde göra det.
Finns en process. Varje gång vi ifrågasatte politikerna och systemet som gör fattiga-
-ännu fattigare och barnen som led, så sa de att vi inte kunde göra det.
Och därför fortsätter den onda cirkeln, den fortsätter och fortsätter.
Barnen fortsätter att lida, ingen gör nåt och världen kommer aldrig att förändras.
Gud, jag besvärar er bara.
Kan du svara på två enkla frågor, om du är klar?
Föräldrarna i Cold Rock måste få veta.
Är barnen döda?
Nej.
Jag kunde inte behålla dem alla.
- Var är dem? - I skogen.
I tunnlarna.
Överallt.
Jag bryr mig inte om vad din syster sa. Carol måste genast komma tillbaka.
- Dämpa ner dig. - Det tänker jag fan inte göra.
- Du är packad. Vi pratar imorgon. - Nej!
Det är ditt fel att hon stack. Du får hämta tillbaka henne.
Vill du att jag slå dig? Vill du det?
Nej, nej! Du får lära dig när du ska hålla truten.
Vill du ha stryk?
Älskling...
Bort från mig, din lilla...
Skitstövel! - Kom hit hjärtat.
Rör inte henne! Rör henne aldrig igen.
Du missade inte den här gången, älskling.
Bra träff.
Din idiot.
Jenny! Jenny, var är du!?
Kom tillbaka, hjärtat! Det är ingen fara!
Jag är nog inte det som du har drömt om men du är inget barn, kära du.
Kan du vänta här en liten stund?
- Ja, det kommer nog bli bra. - Det måste det bli.
Jenny Viver finns inte mer. Bekanta er med Vera Parker Leigh.
Ta hand om henne. Vår regementsofficer kunde inte förbereda henne på förändringar.
Var mycket försiktig de första veckorna.
Hennes beteende kan fortfarande se misstänksamt ut och avslöja er.
- Nej, frun. - Snälla, jag insisterar.
Jag vill inte ha era pengar.
De som ville rädda henne betalade ett högt pris.
En av dem är död och den andra kommer aldrig att se dagens ljus.
- Jag vet. Jag såg henne på nyheterna. - Era pengar är en förolämpning mot dem.
- Är Jenny den sista som ni tar hand om? - Det beror på förvaltningen.
Mrs. Parker Leigh.
Så det finns fler av er?
NÅGRA MÅNADER SENARE
- Hur är det, Tracy? - Jag förväntade mig inte er.
Vi har fortfarande inte hittat Jenny.
Jag antar att Chestnut gör sitt bästa.
- Jag har placerat mina män på fallet. - Tack.
- Hur går det för Julia? - Tja...
Åklagaren kommer kräva dödsstraff under dagen men jag tror inte att de får det.
Ifall hon skulle bestämma sig för att berätta var barnen är begravda.
Vi vet att det inte var hon som tog min Jenny.
Jenny rymde. Och jag ska hitta henne.
Låter bra.
- Sköt om dig, Tracy. - Det har jag gjort i 25 år.
Det vet jag.
Min första mor var en god kvinna. Flitig, generös och lojal.
Vi pratade, delade hemligheter.
Vi hade kul men sen tog det slut.
Hon kunde inte prata med oss mer. Om män och hennes drömmar.
Om hennes smärta. Min första mor älskade mig och jag älskade henne.
Var försiktig.
Min andra mor uppfostrade mig under en mycket kort tid.
Jag tänker ofta på henne.
Jag försöker föreställa mig hennes tid i tunneln-
-när hon gav sin man ett sista barn.
Bad han henne att fly med honom?
Eller visste båda att nån var tvungen att stanna?
Bli ett monster, betala priset och skydda deras hemlighet.
Jag är fortfarande osäker på om hon var en god människa.
Men min andra mor älskade mig och jag älskade henne.
Min tredje mor lär mig den riktiga världen.
Hon säger att kunskap är nyckeln till framgång.
Jag är fokuserad, observerar. Kämpar. - Vera, hjärtat.
Jag lyssnar på henne. Jag vill göra henne nöjd.
Min tredje mor älskar mig och jag älskar henne.
- Du blir sen till konstlektionen. - Jag kommer strax.
Mitt liv har förändrats.
Jag försöker följa reglerna. Min nya mor säger att världen är en vacker plats.
Hon säger till mig att kämpa. Att det går bra för mig.
Att jag kommer så småningom att vänja mig.
Jeffrey! Jeffrey! Kom hit.
Vi kommer för sent.
Jag är inte som de andra.
Jag antar att de har glömt bort.
Jag kan inte.
Varje morgon tänker jag på att lämna allt och åka tillbaka hem.
Men då påminner jag mig själv om att jag ville ha det här livet.
Jag ville det. Jag gjorde det möjligt.
Jag antar att det är bättre så här. Eller hur?
Översättning: BkX
www.SweSUB.nu - För bättre texter